Když jsem byl kdysi v Kolíně nad Rýnem, zaujaly mne na vysokých "panelácích" áčkové střechy, kde byly právě nádherné mezonetové byty. Bydlel jsem v té době v paneláku v Praze, tak jsem se ihned zajímal o možnosti si takový byt na paneláku vybudovat. Ze stavebního úřadu se mi dostalo lakonické odpovědi, že tehdejší stavební předpisy to neumožňovaly. Tuto otázku jsem nedávno nadnesl znovu v době, kdy bylo nutno na našem paneláku opravit střechu. Odpověď stejná. Nejsem profesionální stavař, i když jsem již dva domy svépomocí postavil, ale nevím, proč by to nešlo, když to jinde jde.
Tuto pohřebiště jsem navštívil a nafotil v červenci 2022 a žádné poškození od vandalů jsem tam neviděl. Běžně zanedbané příhraniční pohřebiště, kterých jsou v pohraničí desítky. Ale bohužel poslední dobou se začíná šířit takový nešvar, že se plocha "vyčistí", aby se lépe udržovala. Málo který obecní zastupitel zná smlouvu mezi ČSFR a SRN z roku 1992, která tuten nadnárodní problém řeší. MMR vydalo příručku, jak se k příhraničním pohřebištím chovat. Je ke stažení na stránkách MMR. Neznalost zákona neomlouvá.
Se Škodou 706 CAS 25 RTHP jsem jezdil koncem sedmdesátých let v Praze. Tenkrát byl minimální provoz. proti dnešku, ale stejně jet k zásahu v pátek odpoledne, to byl velký adrenalin. Dnes mi připadají řidiči ohleduplnější. Jen mi vadí, že dnes už hasiči nepoužívají svůj specifický výstražná signál Hó-Ří. Pak by každý na dálku věděl, že nejede malá sanitka, ale mnohatunový kolos.
Co mě nejvíce potěšilo, že na diskuzi se neobjevil nikdo, kdo by tuty ekoteroristy bránil. Před časem jsem zkusil jet na dlouhé ulici (nikoho jsem neblokoval ani neomezoval) navrhovanou třicítkou. Manželka, sedíc nedle mne a nevědouc o tutom experimentu na mne koukala jako na magora. Silnice a ulice patří autům, pro by se tam měli chodci chovat maximálně ohleduplně a hlavně pozorně s ohledem na svoji bezpečnost. Jako na návštěvě.
Mám k tutěm autům také nostalgický vztah. Vyrůstal jsem na Pobědě M-20, pak jsme měli Volhu M-21. Moje první auto po maturitě byl VAZ 2103, kterého jsem si zrepasoval z firemního vraku, po svatbě jsem střídal kombíky 2102, poslední pa byl VAZ 2106. To byla poslední auta, která měla ve výbavě kliku. Když byl velký mráz, stačilo protočit motor na sucho a zpravidla chytil na první dobrou. Když jsem pak přešel na Škodovky, měly zase velkou výhodu v zimě. Pokud jsem pohlídal nemrznoucí směs a měl dobré zimáky, projela všude. Na poslední Š-120GLS z roku 1984 jsem najel přes 120 tisíc km s jedinou závadou, kdy jsem asi v osmdesáti tisících měnil vodní pumpu. Jo a každých tak 30 tisíc nový výfuk. Nejstarší syn byl přes dvoutakty, mladší na Fiaty 500 a 126P Dnes mě děsí každé zapípání, asistenti mi kecají do řízení, navigace se se mnou hádá a hlavně, když by se to auto zastavilo, tak vůbec nemá cenu ani otevřít motor. Myslím, že u mého posledního auta jsem motorový prostor asi ani neviděl. Kapalinu do ostřikovačů mi doleje někdo z rodiny, baterie se dobije přes noc nebo jízdou, tak jen občas natankovat.
0
Sledujících
0
Sleduje
0
Sledujících
0
Sleduje
Nejvíce mě první den ve škole překvapilo, že tam musím jít i další dny znovu a znovu.